Мого персонального Шевченка останні три дні звати Славко Вакарчук.
Звили давно гнізда лелеки
Близькі мої стали далекими
Вклеєні фото на пам'ять в наступний альбом
Хлібом одним ситі-напоєні
Часом болять рани загоєні
А кому мало, як завжди, сидять за столом
Зайві слова кимось та й сказані
Вільні думки недопоказані
Пальці стискають метал, а мовчить
(
Read more... )