Вчора побувала на вечорі східноєвропейських музики й танцю в селі Ножан-сюр-Верніссон за 150 км на південь від Парижа. Виявилося, що в різних куточках французького задуп'я існують такі культурні феномени:
1) хор української пісні "Кобзар", організований випускником Київської консерваторії Григорієм Шевчуком з місцевих кадрів. Французькі пенсіонери в нього співають "Ой чий то кінь стоїть" з чудовою вінницькою вимовою;
2) інструментальне тріо "Десна" - українець-скрипаль, росіянин-гітарист і француз-баяніст грають усе, що зародилося на просторах від Праги до Волги, зачіпаючи Карпати та Полісся;
3) хореографічний квартет "Балет князя Ігоря" - українські, російські, вірменські, циганські та монгольські танці (кістки бідного Ігоря ніяк не заспокояться в землі древлянській, сиріч на Житомирщині);
4) російсько-румунський циганський оркестр "Дроменса";
5) балалайковий колектив "Чайка".
Останній пункт навіяв бажання купити таку неполіткоректну футбілочку:
А взагалі дуже сподобалось, особливо "Десна". Треба буде не пропускати таких подій.