Подолинець важко назвати туристичним місцем чи сказати, що тут є щось унікальне. Але це було перше місто у Словаччині, яке я відвідав, і тому, так чи інакше, особливе. Своєрідна демо-версія того що можна побачити у цій надзвичайно цікавій країні.
Містечко відоме з 1235 року, зараз тут мешкає трохи більше 3 тис. чоловік.
Перше, що впадає у вічі, це шпилі барокового костьолу 1651 р., оточеного потужними стінами монастиря піаристів.
Подолинець мав статус вільного королівського міста (Угорське право). На відміну від міст Магдебурзького права, центральна площа у таких має форму не прямокутника, а риби без хвоста - вулиця плавно розширюється в обидва боки і потім так само звужується. Якщо подорожувати Словаччиною, побачите таке неодноразово.
Типово у центрі цієї площі знаходиться римо-католицький храм з окремо стоячою вежею-дзвіницею.
Готичний костьол діви Марії, аж 1298 року.
Ренесансна дзвіничка:
Центральна площа традиційно оточена суцільною стіною двоповерхових старих будиночків, які попри відсутність хоч якоїсь архітектурної ізюминки виглядають вкрай симпатично та атмосферно.
Деталі:
Частково зберігся і середньовічний мур з вежами, який захищав історичне старе місто. Там, де він є, усе відреставроване до блиску. А ще у Подолинці купа циган, такі справи.
Вулички міста:
Типове словацьке село поблизу Подолинця: