Однією з цілей африканської подорожі було побачити Кіліманджаро - згаслий вулкан, найвищу гору Африки. Територіально Кіліманджаро знаходиться в Танзанії, але найкращий вид на нього викривається з боку Кенії - з Національного парку Амбоселі або з села Олоїтокіток, розташованого на кордоні з Танзанією. Дві третини днів в році Кіліманджаро не видно через хмари чи туман. Зазвичай, вершина відкривається під час заходу і сходу сонця в сухий сезон. Щоб гарантовано побачити Кіліманджаро, ми спеціально вибрали сухий сезон - другу половину червня. Але замість нього в Кенії лив майже безперервний дощ, а небо було постійно затягнуто хмарами.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5117577/5117577_800.jpg)
Ми приїхали в Олоїтокіток з
Найробі на маленькій матату і поселилися в дитячому закладі, який утримує якась європейська місія. Гарячої води, звичайно, немає. Але дружелюбна атмосфера.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5610412/5610412_800.jpg)
Сніданок в кіоску на центральній вулиці вийшов дуже скромним.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5125783/5125783_800.jpg)
Небо було наглухо затягнуто хмарами. Не було навіть натяку на те, що можна побачити Кіліманджаро. Тому пішли досліджувати село.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5125429/5125429_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5610740/5610740_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5610932/5610932_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5611171/5611171_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5611415/5611415_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5611558/5611558_800.jpg)
Все вказує на те, що Кіліманджаро зовсім поруч:
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5611800/5611800_800.jpg)
Весь день гуляли по селу і околицях в надії, що розпогодиться і ми зможемо побачити Кіліманджаро.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5126334/5126334_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5612151/5612151_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5612389/5612389_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5612701/5612701_800.jpg)
Околиці села також мальовничі.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5612881/5612881_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5613107/5613107_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5613414/5613414_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5617139/5617139_800.jpg)
Пообідали на півдолари у місцевій харчевні. Власники і відвідувачі не могли повірити в те, що до них завітали білі люди. Відносилися до нас як до богів, які спустилися з небес.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5128033/5128033_800.jpg)
Ввечері пішов на відкриту місцевість в декількох кілометрах на північ від села в надії, що Кіліманджаро винирне з під хмар.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5613598/5613598_800.jpg)
Пейзажі в околицях Кіліманджаро майне нічим не відрізняються від українських. Лише акації виглядають по-іншому.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5126427/5126427_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5613946/5613946_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5614314/5614314_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5614391/5614391_800.jpg)
Ввечері виглянуло сонечко, але Кіліманджаро так і не з'явилося.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5126710/5126710_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5614789/5614789_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5614934/5614934_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5615126/5615126_800.jpg)
Наступного ранку знову пішли в долину зустрічати світанок в надії побачити найвищу точку Африки.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5127503/5127503_800.jpg)
Світанок був, як завжди, неперевершеним, але Кіліманджаро не з'являлося.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5615440/5615440_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5615756/5615756_800.jpg)
І ось, нарешті, диво: Кіліманджаро з'явилося на пару хвилин, щоправда не повністю.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5127118/5127118_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5616020/5616020_800.jpg)
Верхня частина Кіліманджаро виглянула буквально на хвилину і знову заховалася за хмарами.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5127225/5127225_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5616304/5616304_800.jpg)
Треба було вибиратися з Олоїтокітоку і рухатися в бік Момбаси. На виїзді з села ми спіймали попутку до міста Емалі, яке знаходиться на трасі між Найробі і Момбасою. Від Олоїтокітока до Емалі приблизно 100 кілометрів. Їхали близько трьох годин. В одному з сіл нас пересадили на іншу попутку. В легкову автівку забилося 10 (!!!) людей.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5616490/5616490_800.jpg)
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5616883/5616883_800.jpg)
Далі 2 години на жвавій трасі Найробі-Момбаса намагалися стопити все підряд: автобуси, попутки, вантажівки. Безрезультатно.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5128380/5128380_800.jpg)
Місцеві хлопці допомогли втиснути нас у вантажівку, на якій ми проїхали 300 км майже за 9 годин. Кабіна машини була забита місцевими, їхали зігнуті в 4 рази. Щоправда, частина дороги проходила повз Національний парк Тсаво, і нам пощастило побачити багато мавп і зебр прямо на узбіччі дороги.
![](https://ic.pics.livejournal.com/andy_travelua/11986810/5127915/5127915_800.jpg)
За 50 км до Момбаси зловили тук-тук, у якого не працювало світло (вночі на трасі!!!). Добре що в мене був ліхтарик, я підсвічував дорогу. Останні 30 км їхали в набитій під зав'язку маршрутці-матату по жахливій розбитій дорозі. Слід віддати належне місцевим: ніхто не залишав нас один на один з проблемами, всі допомагали. Пізно ввечері, втомлені і розбиті, дісталися до
Момбаси...