Мда.
Як нелегко бути мною)
Фільм "Сейчас самое время" - ідеальний для виплакатися і подумати про сенс буття та його швидкоплиннсть.
Тільки логічно, що це мало б впливати на адекватних людей інакше.
Я ж знову повертаюсь потроху в сум і печаль.
Вчора в комуну ніхто не прийшов, і я подумую, може лишити вже це гибле діло і шукати роботу в офісі, тільки кому я там треба.
Із зубами - взагалі занятно вийшло. В кращих традиціях "Я КАЗАЛА, ЩО ТАК ВОНО БУДЕ".
Одним словом, поїдемо в Київ, але вже аж після моєї сесії.
До якої я, до речі, аніскілечки не готувалась. Результати в заліковці від мого намагання вчитися тільки знижуються, тому я собі не харюсь. Курсову напишу в останню ніч, а чьо?
І от остання філософська мисля: в цьому журналі нічого корисного, всьо про мене і про мене. То може ну його нафік?
Де продають адекватність?